Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Minäkin näen painajaisia.
Tai saman unen aina uudestaan… oikeastaan.
Jatka.
Tuo on aivan loistavaa. -Lopeta.
Mutta se on mahtavaa. Se on…
Sinä olet tähti! -Lopeta jo.
Se on totta. Jatka.
Jatka nyt.
Hän kävelee -
tulisilla hiilillä.
Vau. -Et voi keskeyttää kesken kaiken.
Anteeksi. Se on vain liian hyvä. En tajua, miten teet sen.
En ole ollut näin onnellinen lopetettuani juomisen.
Tyrmistytät heidät tänään.
Kun menet.
Sinun täytyy mennä.
Kai sinä menet?
Joo… kai. -No eikä. Menet sinä.
Onko selvä?
Tai tapan sinut. -Rauhoitu, kaveri.
Sinähän menet.
Lupaa.
Hyvä.
SINÄ MINUSSA
Hän kävelee edelläni tulisilla hiilillä.
En näe hänen kasvojaan. Hän ei käänny ympäri.
Minä kysyn… Ei, vaan melkein huudan: "Hei, voitko kääntyä?"
Mutta mitään ei tapahdu. Hän kieltäytyy.
Kiitos.
No niin, sitten…
Agnes Svan.
Agnes Svan?
Eikö täällä ole ketään Agnes Svania? Sitten siirrytään seuraavaan.
Olen täällä.
Anteeksi.
Noel, katso, että hän tulee illalla. Nyt on vappu!
Älä ole noin hiton tylsä. -Tylsäkö?
Hiton tylsä. -Et voi väittää niin.
Et voi olla noin kova. Tiedät, miksi. -Joo, mutta kaipaan häntä.
Arvaa kuka. -Julia.
Miten menee? Hei, kulta.
Mitä kuuluu? -Hyvää. Vähän kirpeää kolaa?
Joo. Se on hyvää. -Hei. Tuletko illalla?
Siitä tulee hiton siistiä! -Totta kai.
Lauletaan vähän karaokea illalla.
Mennäänkö katsomaan kokkoa? -Ei tosiaankaan! Hyi hitto.
Mitä laitat päälle?
Mietin, mitä haluaisit syödä merkkipäivänäsi huomenna.
Ihan sama. -Ihan samako?
Se on syntymäpäiväsi. Pyydä jotain kivaa ja kallista.
Tosi kiva, että kaikki kysyvät esiintymiskokeestani.
No mutta… -Ei.
Kultaseni. -Hei haloo.
Tule tänne.
Miten esiintymiskoe meni? -Aika hyvin.
Se meni tosi hyvin. -Et sinä sitä tiedä.
Mitä nyt tapahtuu? -He laittavat illalla sähköpostia.
He sanovat: "Onnittelut, Agnes! Sait roolin.
Olet paras, jonka olemme koskaan nähneet!"
Niin he sanovat. -Jännittävää!
Huhuu! -Sisään!
Se kiehuu, äiti.
Hei, mitä kuuluu? -Hyvää. Entä sinulle?
Hyvää.
Ruoka on melkein valmista. -Kiva.
Hei! -Hei, Carina.
Mitä kuuluu? -Hyvää. Sinulle?
Hyvää, kiitos.
Hei, Agnes. -Hei.
Mitä kuuluu?
Hyvää. Sinulle? -Hyvää. Oho, kakku!
Juhlimmeko jotain? -Agnes ei ilmeisesti halua.
Mitä? -En sanonut niin, äiti.
Juhlitaan sitten tänä iltana etukäteen.
Ei, enpä usko. -Ihan vähän.
Juhlitaan. -Maistetaan vähän.
Haluaako kukaan? -Se on minun kakkuni.
Ei, minä sanoin.
Ei.
Joopa, minä sanoin. -Älä nyt.
Ei. -Joo. Miksi jatkat?
Mutta…
Olemme olleet kotona… Montako viikkoa, Noel?
Neljä. Enemmän. -Ei ole kyse kotona olemisesta.
Mitä sinä… Ihan kuin tästä ei olisi jo puhuttu.
Montako kertaa tästä on puhuttu? -Montako kertaa pitää puhua?
Se on turhaa. -Emmekö sopineet siitä?
Meinaatko lukita minut sisälle? -Julia, lopeta.
Olen täysi-ikäinen. -Tiedän… Niinkö?
Joo. -Minä sanon ei.
Hyvä on, mutta menen silti. Nyt on vappu.
Mutta asut minun talossani. -Ole kiitollinen siitä.
Miksi sanon ei?
En tiedä. -Olet kuin…
En edes juo. -Katso minua.
Olet kuin tästä ei olisi jo puhuttu.
Noel, tuotko minut kotiin yhdeksitoista? -Kiitos, mutta se ei muuta mitään.
Se on ihan sama.
Eikä ehkä ole kiva olla krapulassa siskosi syntymäpäivänä.
Ei se mitään, äiti. -Ei se mitään.
Älä puutu tähän.
Sano, ettei se haittaa. -Anna olla.
Kiitos ruoasta.
En minä juo. -No mutta…
Montako kertaa pitää…
Pitääkö muistuttaa? Olit kuin pikkulapsi. Minun piti kantaa sinut!
Hei. -Hei. Saanko tulla tänne piiloon?
…hauskaa kavereiden kanssa?
Meinaatko lukita minut… -Sinä tiedät.
Fucking Åmål?
Sinulla on hyvä maku. -Kiitos.
Osaan koko elokuvan kaikki repliikit ulkoa.
Ei, etkä osaa. -Osaanpa.
Etkä. -Joopa.
Todista se. -Todista? Luota minuun.
Voit kirjoittaa kirjoja psykologisista jutuista -
ja vaikka joukkomurhaajista.
Haluaisin olla malli. Uskotko, että minusta olisi siihen?
Uskon.
Pue päällesi. -Mitä? Minäkö?
Joo, sinä. -Miksi?
Saan mennä, jos tulet mukaan.
Estherinkö luo? -Joo. Pue nyt päälle.
Laitanko tämän?
Vai ehkä tämän? -Tuon.
Tämänkö?
Taidan laittaa tämän. Pitäkää kiirettä.
Olet outo. -Sinäkin olet outo.
Olenko? -Olet.
Haluan olla outo, tai…
En outo, mutta en halua olla kuin kaikki muut.
Joskus tuntuu, että olen ihan kuin kaikki muut.
Muttet ole. -Muttet ole.
Tiedätkö, mikä on painajaiseni? Että jään Åmåliin enkä lähde täältä koskaan.
Ei omakotitaloalueella voi polttaa kokkoa, Julia.
Totta kai voi. Nyt on vappu.
Siellä on kokko joka vuosi. -Joudut vankilaan.
Mitä sinä selität? -Totta se on.
Sinä vain keksit juttuja koko ajan. Odota hetki, fiksailen ensin vähän.
Ei, mutta… -Ole kiltti.
Juo sinä loput. -Mitä se on?
Odota. Autan sinua pikkuisen.
Tule tänne. -Mitä nyt?
Sinulla on niin kauniit huulet.
Mitä sinä teet? -Teen sinusta hienon ja juhlavan.
Mennään sitten.
Ei sitä. -Odota.
Tuolla! -Joo, okei.
Niinpä!
Hyvä, Esther, Näytä meille!
Ei! -No, tuo…
Arvaa kuka! -Julia!
Hei, kaikki! -Oletpa sinä nättinä.
Mitä kuuluu? -Tule tänne.
Hei! -Hitto, että sinua on kaivattu bileissä!
Mikä kiva juttu tämä on?
Miten teillä menee? -Hyvin.
Mitä te hommaatte? -Julia.
Hei, Agnes! -Hei.
Onko sinulla hauskaa? -Tosi hauskaa.
Nyt pidetään hauskaa. Yksi sinulle ja yksi minulle.
Eikä. "Tämä on laulu…" Mennään!
Show alkakoon!
Kaikki yhdessä!
Julia!
AMIR SALMAN NÄYTELMÄ – ROOLIJAKO
En kestä tätä! Te kyttäätte minua kuin hiton poliisit.
Mikä sinua vaivaa? -Porukka on huolissaan sinusta.
Julia, minne sinä menet? -Kävelen kotiin.
Anna kyyti Agnesille. Väistä!
Julia.
Anteeksi.
Haen Agnesin. -Joo.
Agnes!
-Mitä?
Olemme lähdössä.
Julia haluaa kotiin, joten taidamme lähteä. Jooko?
Julia!
Istutaanko alas?
Mitä? Ei.
Me teimme aivan kaikkemme. -Niin? Ei.
Mutta valitettavasti… -Anteeksi, eikö pitäisi…
Olen kirurgi. -Olen ehkä hämmentynyt, mutta…
Leikkasin sinun… -Mitä työtä sinä teet?
Olen kirurgi. Leikkasin tyttäresi, joka tuotiin tänne.
Kuka on lääkäri? -Minä.
Sinäkö? Miksi et sitten ole auttamassa häntä?
Ymmärrän, että tämä on vaikeaa.
Voinko puhua jollekin toiselle? Eihän… Kuuletko, mitä sanon?
Kuulen kyllä. -Niin.
Minä ymmärrän. -Minä…
Mutta valitettavasti… -Ei.
Ei.
Olen pahoillani. -Ei, menkää pois täältä.
Voimmeko… -Menkää pois.
Herranjumala. En saa henkeä.
Herranjumala.
Voi herranjumala…
Mitä… Miksi soitat näin aikaisin?
Mikä hätänä?
Haloo? -Joo…
Mikä nyt on hätänä?
Se on… Ju…
En kuule mitään, ystävä rakas. Mitä on sattunut?
Mitä?
Sano jotain.
Se on Ju…
En voi…
Onko Julialle sattunut jotain?
Mitä sinä sanot? En kuule sinua.
Julia… on kuollut.
Älä pelkää
On merkki salainen
Nimi, joka sua matkalla suojaa
Yksinäisyytesi
Rannat johtavat kohti valoa
Älä pelkää
Hiekasta löydät jäljet
Älä pelkää
On satama pimeä
Et näe sitä nyt
Mutta sinne kuljet
Jonain päivänä
Häntä tunnustat
Hänen rakkautensa rauha
Ei mitään vaadi
Minne sinä menet?
Kouluun.
Sanoin, että jäät vielä kotiin. -Tiedän, mutta…
Nähdään myöhemmin.
Mitä tehdään viikonloppuna?
En tiedä. Ajattelin, että otetaan vain rennosti.
Katsotaanko leffa? -Tehdään jotain hauskaa.
Okei.
Hyvä.
Nähdään saksan tunnin jälkeen.
Hei. -Hei.
Miten menee? -Hyvin.
Hautajaiset oli tosi kauniit. -Niinpä.
Sisään.
Hei.
Moi. Käy peremmälle.
Halusin vain kiittää roolista. Tulen mielelläni.
Näytelmään siis. -Niinkö? Kiva.
Istuhan alas.
Voin samastua… tilanteeseesi.
Minunkin veljeni kuoli onnettomuudessa, kun olin sinun ikäisesi.
Koska harjoitukset alkavat?
Tein paljon kaikenlaista paskaa, jota ei olisi pitänyt tehdä.
Mutta sitten aloin miettiä, mitä hän olisi halunnut, että teen.
Joo. Sitten päädyin tänne.
Tule huomenna kolmelta.
Mutta… Enkö voi katsoa sitä?
Ole kiltti. -Nyt riittää.
Näytä minulle. -Rauhoitu…
Onko sinulla nälkä? -Joo, vähän.
Haluatko voileipiä? -Mielellään.
Annatko voiveitsen?
Kiitos. Ota vaan, mitä haluat.
Anteeksi.
KULTASENI, MINUN OLI PAKKO LÄHTEÄ HETKEKSI ULOS.
OLEN MUMMILLA. SOITA, JOS TARVITSET JOTAIN.
RAKASTAN SINUA.
Agnes?
Hei, Agnes?
Voimmeko puhua?
Hei.
Anteeksi. Sitä vain…
Näytit ihan… -Anteeksi.
Ei. Se vain tuntui niin… voimakkaalta.
Hei. Miten menee?
Hyvin. Entä teillä? -Hyvin…
Mikä nyt on? -Tuo on vain Julian toppi.
Me… ostimme sen yhdessä Berliinissä.
Mennäänkö syömään?
No… -Joo.
Tule mukaan. -Joo.
Tiedätkö Adrian Hagerforsin? -Joo, olemme samalla ranskan tunnilla.
Mitä hänestä? -Hän seisoo tuolla ulkona.
Eikä.
Adrian… -Lopeta.
Ei se noin paha ollut. -Minulla oli sinua ikävä.
Lopeta jo. -En ole nähnyt sinua pitkään aikaan.
Olen ajatellut vain… -Fanna on ihastunut Adrianiin.
Enkä ole. -Olet sinä.
Viime talvena, kun olimme joulujuhlissa,
siskosi… -Lopeta.
…ajatteli, että Fanna ja Adrian sopisivat hyvin yhteen. Joten…
Fanna meni Adrianin luo eikä keksinyt sanottavaa,
joten hän alkoi avata oluttaan hieman… sensuellisti.
En kestä kuulla tätä. -Adrian…
Se oli tosi kiusallista, koska Adrian oli tietenkin ihan pilvessä.
Hän tulee. -Ihan rauhassa.
Kuis sujuu? -Hei.
Kiva nähdä sinua. -Samoin.
Oletko tulossa illalla?
Mitä… -Minulla on bileet illalla.
Tule ja ota Lydia mukaan.
Joo, okei. Hauskaa. -Hienoa.
Arrivederci.
Hei, Agnes!
Olen ajatellut sinua paljon.
Mennäänkö kävelylle? -Minulla on harjoitukset.
En voi. -Odotan sinua sitten.
Menen sitten Samin bileisiin. -Haluan vain jutella.
Olen kamalan surullinen.
Nähdään. -Ole kiltti. Agnes!
Ei näytetä sitä muille.
Älkää olko noin pelokkaita. Se on vain leikki, jolla päästään alkuun.
Ei sen kummempaa.
VIHA
No niin… Agnes, haluatko aloittaa?
En oikein tiedä, mitä tehdä… -Minkä sinä sait?
Se on hankala. Selvä, kokeillaan…
Menkää vähän taaemmas, jotta saadaan vähän tilaa.
Tule tänne eteen.
Tule vaan.
Haluan vain, että huudat suoraa kurkkua.
Kokeile. -Mitä?
Suoraa kurkkua. Huuda.
No niin.
Älkää naurako.
Se on vaikeaa. -Joo, ymmärrän.
Olemme kaikki näyttelijöitä. Joten…
Yritä olla joku muu.
Ajattele jotakuta, joka olisi uskaltanut huutaa suoraa kurkkua.
Jooko?
Haetaan juotavaa. -Joo.
Voimmeko vain ottaa itse? -En tiedä.
Onko laseja? -Tässä kai.
Kastetaanko tämä tuohon?
En minä tiedä.
Kaikki hyvin? -Joo, entä sinulla?
Joo. -Hei, olet tosi nättinä.
Sinä myös.
Sam ei pääse ylös.
Fanna! -Joo.
No mutta… Tullaan, Sam.
Hei, Sam. Miten menee? -Rakas, tule tänne.
Hei, Sam. -Hei!
Olet pirun kaunis, tiedätkö sen? -Kiitos.
Tiedätkö, Lydia? Muista, että olet pirun kaunis.
Kiitos. -Joo.
Sam, onko kaikki hyvin? -Joo.
Ei mene ihan täysillä.
Sam? -Luulen, että haluan mennä veteen.
Ei, Sam. Putoat sinne.
Nyt riittää. Skarppaa.
Ei, Sam. Ihan oikeasti nyt. -Mutten uskalla.
Sam… -Luulen, että haluan.
Nyt tanssitaan.
Sitten seuraava. Kuka on seuraava?
Sinä? -Vain kuolleen ruumiini yli.
Agnes.
Joo, sinä ja minä. Tule nyt.
Agnes!
Hyvä on.
Rauhoittukaa. -Antaa palaa!
Agnes!
Lopeta!
Pidetään shottitauko. -Joo.
Shottien aika.
Mitä haluaisit? -Mitä?
Mitä haluaisit? -Voisin haluta… jotain vahvaa.
Ehkä tequilaa meille molemmille? Menen hakemaan.
Miksi hitossa me vain istumme täällä?
Arvaa kuka.
Haitko sinä -
ne lasit?
Minun pitää…
Hei. -Hei. Oho.
Miten menee? -Hyvin.
Miten sinulla menee? -Ihan hyvin.
Fanna?
Niin? -Millainen hän oli humalassa?
Kuka?
Miksi täällä on niin outo tunnelma? -Älä nyt.
En ole ainoa, joka lainaa hänen vaatteitaan, jos niin luulette.
Äitikin lainaa.
Mutta… -Agnes.
Ei tämä niin vaikeaa ole. Luulin aina, että se olisi pirun vaikeaa.
Mutta ei se ole. -Ole kiltti, lopeta.
Mene siitä! -Lopeta. Nyt riittää.
Anna se takaisin. -Anna olla.
Anna se. Se on… -Voitko lopettaa? Lopeta!
Mitä helvettiä…
Missä Carina on?
Mummilla.
Miten sinulla menee? -Hyvin.
Kiitos.
Haluatko pastaa?
Mielellään.
En halua stressata sinua. -Mitä nyt?
Se haisee vähän palaneelta. Laita levy pienemmälle.
Laita lämpöä pienemmälle. -Ei, älä… Älä laita lisää suolaa.
Vähän vielä. -Ei, ota rauhallisesti.
Vähän vielä. -Ei.
Ei, mitä…
Mitä sinä teet? -Se on valmista.
Minäkin näen painajaisia.
Tai saman unen aina uudestaan… oikeastaan.
Kuka unista piittaa?
Niin tylsää. -Hiljaa. Antakaa hänen jatkaa.
Hän kävelee edelläni tulisilla hiilillä, enkä näe hänen kasvojaan.
Hän ei käänny ympäri.
Ja…
Minä… -Kiitos.
Anteeksi, minä en… -Ei se mitään.
Tämähän on ensimmäinen kerta, kun hän sanoo jotain.
Hän on pitänyt kaiken sisällään.
Vasta nyt hän pukee sen sanoiksi.
Ymmärrätkö?
Selvä, kokeillaan sitä.
Hän kävelee edelläni -
tulisilla hiilillä.
Hän ei käänny ympäri.
En näe hänen kasvojaan.
Kysyn häneltä… Ei, vaan melkein huudan: "Voitko kääntyä?"
Mutta mitään ei tapahdu. Hän kieltäytyy.
"Varo",
hän vain sanoo.
"Ole varovainen."
Mutta…
Mutta olen ollut huolimaton ja astunut…
Olen astunut hiilille, ja mekkoni on tulessa. Kaikki on tulessa.
Koko kehoni on tulessa.
Sitten yhtäkkiä hän kääntyy ympäri.
"No", hän sanoo.
"Mitä luulit?"
Enkä tiedä…
En tiedä, mitä luulin.
"Se ei ole ilmaista", hän sanoo.
"Ei meille."
Kiitos.
Hienoa.
Mitä sinä teet?
Ota se.
Ota se nyt. -Joo.
Kiitos. -Joo.
Mene pois tieltä.
Sitten voit… Joo.
No mutta… -No niin.
Jos menet tuohon, voit ottaa…
Tämän myös. -Mitä hittoa.
Kastelin sängyn vielä 13–14-vuotiaana.
Tiedän. Minulla oli ongelma, mutta se… -Mutta et voi…
Kävin lääkärissäkin. -Eikä…
Joo, pikku pillereitä, jotka maistuivat styroksilta.
Sitten oli sellainen ihme vekotin.
Minulla oli sellainen pieni laite, vähän kuin radiopuhelin. Se oli tässä.
Olkapäälläkö? -Joo. Piti nukkua paita päällä.
Siinä oli sellainen johto tai letku.
Eikä. -Se meni alas, joo.
Mitä varten se oli? -Siinä oli sellainen pieni anturi.
Se laitettiin alushousujen päälle.
Jotta sen tuntisi? -Joo, se tunnisti, kun oli tulossa…
Heti, kun tuli vähän pissaa, se vekotin antoi hälytyksen.
Joo. -Onpa tosi outoa.
Minäkin kastelin sängyn, kun olin pieni.
Niinkö? Miksi sitten naurat minulle? -En ollut 13, Noel.
Et niin.
Olin seitsemän tai kahdeksan. -Se onkin järkevämpi ikä. Eikö?
En ollut ainakaan teini-ikäinen. Olisin kyllä tarvinnut sellaista laitetta.
Muistan, että heräsin, koska oli kylmä. Ja sitten…
Sitten nousin ylös ja menin -
Julian luo ja menin makaamaan -
jalkopäähän kuin pikkuinen koira. Siellä oli lämmintä.
Mennäänkö uimaan?
Mitä?
Haluan mennä uimaan. Mennäänkö?
Älä tule liian lähelle.
Ei. -Eikö?
Mutta… -Osaatko kellua?
Selälläänkö? -Kaikki eivät osaa.
Minä en osaa kellua. -Katso.
Vaikuttavaa. -Kiitos.
Vauhtia, pojat!
Työntäkää jaloilla!
Ota pallo!
Max, hienoa!
Kiitos.
Mitä?
No…
Ihme, että löysit sen tästä kaaoksesta.
Ei se niin paha… -Olet jäljessä.
Tavarat on helpompi löytää, kun ne…
Järjestelmällinen kaaos. -Tiedän tarkkaan, missä kaikki on.
Se on… Joo.
Eikö sinua haittaa, ettet vaikuta kovin siistiltä ihmiseltä?
Miten niin? -Viihdyt täällä tunkkaisuudessa, ja…
Täällä haisee vähän pahalle. -Lopeta.
Mutta se on… Elät sekasotkun keskellä.
Sitä vain yritin sanoa. -Nyt riittää.
Älä katso, jollet halua nähdä.
Ihanaa, nyt on… -Onko nyt hyvä?
Oikein hyvä. Kiitos, Agnes.
Onpa kuuma.
Minulla on pikkuinen tuuletin.
Loistavaa.
"Minulla on pikku tuuletin."
Ei.
Odota. Lopeta nyt.
Anteeksi.
Anteeksi, Agnes.
Mikä ajaa Selma Lagerlöfiä eteenpäin tässä elämänvaiheessa?
Onko se viha, suru? Ehkä jopa rakkaus?
Siitä on tehty kirjoja ja elokuvia. Olen miettinyt sitä paljon.
Nyt haluan tietää, mitä te ajattelette. Onko kellään ajatuksia tästä?
Hannes?
Petra?
Joku?
Haloo, luokka?
Aika herätä. Eikö herätyskello soinut aamulla?
Ole kiltti, Agnes. Voitko laittaa puhelimen pois?
Joo, anteeksi.
Luuletko, että Selma Lagerlöfillä oli kännykkä?
Ei, en luule. -Ei, kiitos. Jätä se siihen.
Tuletko illalla Lagretiin?
Joo, tai siis… -Anteeksi. Unohdan aina, ettet ole 18.
No niin. Vielä kerran, kiitos.
Minäkin näen joskus painajaisia.
Tai saman unen aina uudestaan… oikeastaan.
Kuka unista piittaa?
Niin tylsää. -Hiljaa. Antakaa hänen jatkaa.
Mene paikallesi.
Kyllä, siinä. Ole hyvä.
Hän kävelee edelläni tulisilla hiilillä.
En näe… -Odota. Mitä sinä teet?
Vielä kerran, mutta tällä kertaa eläytyen.
Minä eläydyin. -Ei, älä yritä. Vielä kerran.
En tajua. Tein sen ihan samalla tavalla kuin eilen.
Vielä kerran.
Hän kävelee edelläni.
Rauhoittukaa nyt. Tämä ei ole helpoin kohta.
Se on helpoin kohta. Mitä teen väärin?
Kuule…
Ensi-ilta on muutaman päivän päästä. -Tiedän.
Meidän pitää keskittyä. -Minä keskitynkin.
Teen sen vielä kerran, paremmin…
Minusta olisi paras, jos vain lepäisit tänään.
En tarvitse lepoa.
Tarvitsetpa. -Enkä.
Et ole paikalla. -Olenpa! Missä muuallakaan?
Emme käytä tuota äänensävyä täällä. Tämä riittää.
Säälittävää opettaa draamaa lukiossa.
Anteeksi mitä? Mitä sanoit?
Sanoin, että on säälittävää olla draamaopettaja vitun lukiossa.
Veljesi olisi hävennyt sinua.
Tuletteko te illalla?
Nähdään siellä.
Voit laittaa sen pakkaseen. -Joo.
Voi ei.
Satutitko selkäsi? -En.
Odota, menen katsomaan Agnesia. Agnes?
Mitä sinä teet?
Käänny ympäri.
Käänny ympäri, minä sanoin.
Mitä tämä on?
Mitä? -Mitä tämä on?
Mikä naurattaa?
Kiva, että tulit takaisin.
Olet juonut. Mitä? -Ja?
Et mene minnekään noin. -Menen minne haluan.
Minne kuvittelet meneväsi? -Ulos.
Ei, et mene minnekään noin. -Menenpä.
Et mene ulos tuollaisena. -Laitan päälleni, mitä haluan.
Ei.
-Päästä irti.
Anteeksi.
Tiedän, että olet tosi vihainen minulle. Minulla on kamala ikävä häntä.
Haluan, että puhumme toisillemme.
Voidaanko? -Ei.
Joo. -Ei.
Halaan sinua nyt.
Ei. Anna minun olla. Päästä irti. -Halaan sinua.
Päästä irti, äiti! -Ei.
Äiti!
Agnes, tule tänne.
Anteeksi.
Tervetuloa.
Kaikki hyvin? -Joo.
Saanko molempien henkkarit?
Kiitos. -Kiitos.
Onko sinulla henkkarit? -Joo, hetki.
Kiitokset.
Kiitos. -Tervetuloa.
Kiitos.
Haluatko jotain? -Ihan mitä vaan.
Mitä? Okei. -Tule sitten.
Saisinko ihan mitä vaan?
Ai mitä?
Kaksi ihan mitä vaan. -Selvä.
Seuraavaksi laulaa Lea!
Annetaan aplodit Lealle!
Kiitos.
Mitä kuuluu? -Ihan hyvää.
Mitä sinulle? -Ihan hyvää.
Tai no, äiti oli tosi rasittava. En tajua, mitä hän puuhaa.
Miten pääsit sisään?
Julian henkkareilla.
Saanko nähdä?
Mitä? -Henkkarit.
Saanko nähdä?
Olemme kai aika samannäköiset.
Lopeta.
En tiedä, jaksanko tätä enää, Agnes.
Mitä?
En tajua, mitä… Mitä oikein yrität? Lopetatko tämän leikin pian?
Rauhoitu, Esther.
Jos tämä on osa suruprosessia, eiköhän nyt riitä…
Esther… -Ei!
Olen pirun kyllästynyt teeskentelemään!
Pyyhi tuo ällöttävä sininen luomiväri pois! Se on kuvottava!
Sinun nyt luulisi pitävän tästä. -Mitä?
Sinähän olit rakastunut häneen. Anteeksi. Oliko se salaisuus?
Luulitko, ettei hän kertoisi minulle?
Tunsin hänet paremmin kuin sinä. Näköjään.
Oletko edes käynyt hänen luonaan?
En ole koskaan nähnyt sinua muistolehdossa.
En kertaakaan.
Etkö?
Anna ne henkkarit.
Anna se tänne.
Anna hänet minulle! Päästä irti!
Agnes!
Minne sinä menet? Juoksetko taas karkuun?
En voi katsoa sinua, Agnes.
Mitä sanoit? -En voi katsoa sinua!
Mitä et voi katsoa?
Katso minua! -Lopeta, Agnes. Ole kiltti.
Ole kiltti ja lopeta. En kestä tätä. -Katso minua! Mikä on ongelman nimi?
Ole kiltti ja lopeta.
Miksi makaat kanssani, jollet kestä yhdennäköisyyttä?
Et kuuntele minua. -Päästä irti!
Julia oli musta aukko!
Et halua olla lähellä sitä. Ole kiltti ja kuuntele.
Et voi tietää. Et tiedä, mitä…
Anteeksi.
Joka päivä -
herään toivoen, että olisin tehnyt jotain.
Muttet tehnyt.
Et voi tajuta.
Sinä iltana… Et tiedä, mitä tapahtui.
Mitä luulen. -Tiedän, mitä tapahtui.
Olen tuntenut hänet koko ikäni! -Et nähnyt kaikkea.
Et tiedä, miten syvälle hän vajosi.
Kolme vuotta… -Ei.
Kolme vuotta juoksin hänen perässään ja pidin hänestä huolta.
Pidin huolta, ettei hän satuta itseään… -Lakkaa valehtelemasta!
Mitä haluat, että sanon?
Mitä?
Lopeta!
Minäkin rakastin häntä. Minun täytyy saada kertoa…
Lopeta jo! Etkö tajua? Se on sinun syytäsi, että hän on poissa!
Mitä haluat, että sanon, Agnes?
Mitä pitäisi sanoa? Että hän tulee takaisin?
Ole hiljaa!
Hän on kuollut, Agnes!
Kuollut!
Vitun…
Hän on kuollut, saatana! -Hiljaa!
Seuraavaksi Julia Svan laulaa kappaleen "Wake Me Up".
Julia Svan!
Annetaan aplodit Julialle!
ROSENDALIN SAIRAALA
ÄITI: ANTEEKSI
MINULLA ON SINUA IKÄVÄ. RAKASTAN SINUA. ANTEEKSI.
MINULLA ON SINUA IKÄVÄ
HALUAN VAIN NUKKUA. OLEN KOKEILLUT KAIKKEA.
PANIKOIN. MIELENI EI HILJENE KOSKAAN
LÄÄKKEISTÄ EI OLE APUA JUOMISEN LOPETTAMINEN EI AUTTANUT
MIKÄ AUTTAISI?
JOS KOKO ELÄMÄ ON TÄLLAISTA, EN TIEDÄ, ONKO SE SEN ARVOISTA
Agnes?
Hän on kotona. Kiitos, että kerroit.
Kultaseni.
Mikset sanonut mitään…
Miksei kukaan… Miksi…
Se ei ollut onnettomuus…
Se ei ollut onnettomuus, äiti.
Ei, emme tiedä sitä. -Mutta minun täytyy tietää.
En tiedä, mitä tehdä.
Se sattuu niin paljon. -Ymmärrän.
Tiedän, että se sattuu. -En saa henkeä, koska sattuu…
Tiedän, että se sattuu, mutta olen tässä.
En pysty. -Olen tässä. Pidän kiinni sinusta.
Tiedän, että se sattuu.
Tiedän. -En pysty…
Tiedän.
Mikset sanonut mitään? -Minä… En tiedä.
Halusin kertoa.
Hän ei halunnut sitä.
Hän ei halunnut…
Minun olisi pitänyt nähdä se.
Olisi pitänyt huomata… -Mutta kuule…
Olisi pitänyt tehdä jotain.
Meidän olisi pitänyt tehdä jotain. -Olimme hänen tukenaan.
Me rakastimme häntä. Sinä rakastit häntä ja minä rakastin.
Olimme hänen tukenaan.
Meidän olisi pitänyt tehdä jotain. -Kuule…
Niin, ja me olimme hänen tukenaan, rakas.
Hän tietää sen.
En pysty menemään…
Ei… -Minä pidän sinusta kiinni.
Me olemme nyt tässä. Sinä ja minä olemme tässä.
Olemme nyt tässä.
Kuuntele minua. Luota minuun.
Luota minuun.
Rakkaani…
Anteeksi.
LEPÄÄ RAUHASSA
Onko sinulla tunti? -On.
Se alkaa kohta.
Minä tiedän nyt.
Minä…
En ole…
Minäkään en ole käynyt hänen luonaan.
Minä…
En tiedä, miten se tehdään.
Tuskin kukaan sitä tietää.
Olimme ehkä 11. Tiedät, miten Julian piti aina mennä liian pitkälle.
Hän oli aina askeleen edellä meitä muita. Olimme ottaneet kai…
Isähän nuuskasi sellaista…
…takaa. Ja sitten sinä, heti sen jälkeen.
Odota. -Lopeta.
Kiitos.
Kymmenen minuuttia enää. Olkaa valmiina.
Hei. -Hei. Se menee hienosti.
Kiitos.
Meillä ei ole enää paljon aikaa.
On vain yksi tilaisuus ennen sarastusta.
Haluaako kukaan muu avautua?
Minäkin näen painajaisia.
Tai saman unen aina uudestaan… oikeastaan.
Kuka unista piittaa?
Niin tylsää. -Hiljaa. Antakaa hänen selittää.
Hän -
kävelee edelläni -
tulisilla hiilillä.
En näe hänen kasvojaan.
Hän ei käänny ympäri.
Kysyn häneltä… Ei, vaan melkein…
Melkein huudan: "Voitko kääntyä?"
Mutta mitään ei tapahdu. Hän kieltäytyy.
"Varo", hän vain sanoo.
"Ole varovainen."
Mutta olen huolimaton -
ja astun hiilille.
Silloin mekkoni -
syttyy tuleen.
Kaikki syttyy tuleen.
Koko kehoni on tulessa.
"No", hän sanoo.
"Mitä luulit?"
Enkä tiedä. En tiedä, mitä luulin.
"Se ei ole ilmaista", hän sanoo.
"Ei meille."
En muista enempää.
Sanokaa se.
Mitä haluat, että sanomme?
Ymmärrän sen nyt.
Mitä ymmärrät?
Että paloin loppuun.
Vihdoinkin.
WILLIAMILLE 1997–2016
Tekstitys: Sanna Autere